הדמויות |
"ברוכים הבאים לשנה חדשה בהוגוורטס! לפני שנפתח בסעודה, הייתי רוצה להגיד כמה מילים, ואלו הן: פטפוטים! בלאבוש! קוקו! שפיץ!" -- אלבוס דמבלדור (א"ח7) "משוגע? הוא גאון! הקוסם הכי טוב בעולם! אבל כן, הוא קצת משוגע." -- פרסי וויזלי (א"ח7) |
![]() קו-הזמן של חייו תעלומות ואי הבנות משמעויות השם הרהורים על גרביים אלבוס פרסיוול וולפריק בריאן דמבלדור (מע"ח8) הוא, לרוב הדעות, הקוסם הכי טוב בדורו. דמבלדור מנהל כעת את בית הספר הוגוורטס לכישוף ולקוסמות. הוא מפורסם על כך שהביס את הקוסם הרשע גרינדלוולד ב-1945, על גילוי 12 השימושים של דם דרקון ועל עבודתו עם האלכימאי הנודע, ניקולס פלאמל (מקלפי הקוסמים המפורסמים, א"ח6). דמבלדור הוא כושף ראשי בקסמהדרין ויושב-ראש קונפדרצית הקוסמים הבינלאומית. (מע"ח5) לדמבלדור הוצעה המשרה של שר הקסמים בע. 1990 (א"ח, מע"ח10) אבל הוא סירב, כך שפאדג' לקח את המשרה. למשך כמה שנים מאז המינוי שלו לשר הקסמים, פאדג' שלח מכתבים יומיים לדמבלדור וביקש את עצתו (א"ח5). דמבלדור הוא הקוסם היחיד שממנו וולדמורט פוחד. נוכחותו בבית הספר עשתה את הוגוורטס למקום בטוח במהלך שנות השבעים; וולדמורט מעולם לא ניסה להשתלט על בית הספר. דמבלדור עבד במרץ כדי להביס את דמבלדור במהלך שנות שלטונו, והקים חבורה שנקראת מסדר עוף החול שנלחמה באוכלי המוות. עכשיו כשוולדמורט עלה בשנית, דמבלדור הקים את המסדר מחדש ונלחם באדון האופל (ג"א36).
![]() שיער: פעם היה ערמוני (ח"ס17), עכשיו כסוף, מגיע עד למתניו (א"ח1, 7). עיניים: כחולות (א"ח1), בד"כ נוצצות. סימני היכר: אף ארוך ומעוקל, משקפיים בצורת חרמשים, זקן ארוך (א"ח1). מבנה גוף: גבוה ורזה. גיל: בערך 150 (סקו2) (נולד ב-1840). שם מלא: אלבוס פרסיוול וולפריק בריאן דמבלדור (מע"ח8). בית: גריפינדור (בע. 1851-1858) (א"ח) התמחות: שינוי צורה (היה מורה בע. 1940) (ח"ס17) נהיה למנהל בע. 1971 (ק"ר). משרד: ממוקם במגדל, הכניסה מוחבאת היטב, הכניסה שדורשת סיסמה ממוקמת בקומה השנייה מאחורי פסל מאבן של גרגול (ח"ס11, 12). דברים יוצאי-דופן במשרדו: עוף חול שנקרא פוקס, הגיגית, מצנפת המיון, החרב של גודריק גריפינדור, ועוד הרבה מכשירים קטנים, דקים ומתקתקים. תחומי עניין: מוזיקה קאמרית ולשחק כדורת, זוג גרביים עבים וחמימים. משפחה: יש לו אח בשם אברפורת'. תעלומות ואי הבנות על דמבלדור:
אלבוס בא מהמילה הלטינית ללבן, שגם מזכיר את המילה אלביון, שהיא שם עתיק שניתן לבריטניה. לפרסיוול הועלו הצעות שהכוונה פה היא ל"חדירת הפרגוד" - אִזכור לפרגוד שבהיכל המוות במחלקת המיסתורין. השם פרסיוול, לפי מקורות אחדים של שמות לתינוקות, הוא או "ניקוב הפרגוד' או 'ניקוב הבִּקְעה'. אם למקור הזה יש איזשהו קשר לפרגוד במחלקת המיסתורין אז הוא כמובן נשאר גלוי לעין. פרסיוול היה אחד מאבירי השולחן הגדול אשר השיג את הגביע הקדוש. דמבלדור היא מילה באנגלית עתיקה שפירושה דבורה גדולה, לפי ג'.ק.ר, שאמרה שהיא דמיינה אותו משוטט בטירה ומזמזם לעצמו. לוולפריק יש מקור מאוד מעניין. מנהל הלקסיקון באנגלית קיבל את זה באי-מייל מחבר בפורום של הלקסיקון:
הרהורים על גרביים אני חושבת שפרופסור דמבלדור אמר את האמת, כשהארי הפתיע ושאל אותו, למרות שזה לא היה הכי ברור. מעריצים הזכירו שגרביים מסמלים, בין השאר: חופש (דובי), אהבה (מולי סורגת גרביים במו ידיה) והתחייבות (הבגדים המשומשים של הארי). מה שחשבתי בהתחלה, זה משהו שאף אחד לא הציע, ואני לא יכולה להוציא את זה מראשי, אז אנא המשיכו לקרוא בסובלנות. דמבלדור לא סתם אומר שהוא היה רוצה גרביים; הוא הזכיר שאנשים מתעקשים לתת לו ספרים. אני לא חושבת שאנשים מביאים לו ספרים לשם הנאה, לפנאי; אני חושבת (למרות שזה לא מופיע בקאנון) שהוא בורך כלל מקבל ספרים עבי-כרס עם מידע בהם. המתנות שאנשים נותנים לך משקפות את הדימוי שיש להם עלייך. אנשים רואים בדמבלדור אוצר של ידע והמגן/מנהיג של האנשים הטובים. הוא הוא מקבל את אדרת הכבוד הזאת, ויודע שהוא האיש המתאים ביותר ללבוש אותה. אבל הוא משתוקק להנאות פשוטות (סוכריות שרבט לימון, שבעברית תורגמו לקרמבו), נוחות ולבביות כדי לפרוש בבטחה. (כמה פעמים נאמר לנו שהוא נראה זקן או עייף? או שניהם? האם הוא לא הציל את העולם כבר פעם אחת, מאיזה איש מטורף שנקרא גרינדלוולד?) ישנה גם שורה בפרק הראשון בספר הראשון שדמבלדור אומר, "לא הסמקתי כל כך מאז שגברת פומפרי אמרה שהיא אוהבת את מחממי-האוזניים החדשים שלי." איזה היבט מעניין ומוזר זה על קוסם כל כך נכבד וכל כך רב-עוצמה, שבתגובתו לכך שהוא מסמיק כל כך בעוז, מקשר את התגובה למחממי האוזניים הנעימים והרכים שלו. עולם שבו דמבלדור יכל לקבל לחג המולד משהו פרוותי, נעים, נוח ומחמם כמו זוג גרביים, היה עולם שלא היה תלוי על המאזניים. זה יהיה עולם שבו הוא לא יהיה חייב להיות זהיר במעשיו טובי-הלב כלפי אחרים שהפנו לו את גבם. זה יהיה עולם שבו הוא לא יהיה חייב להקריב את השמחה (או את החיים עצמם) בשביל "הילד שנשאר בחיים". |