Tempus
|
![]() |
Tidskriften
|
tidigare veckor: |
STEPHEN CASTLE
Bryssel
Irland, med 4,2 miljoner invånare, håller en folkomröstning
12 juni om EUs nya fördrag. Resultatet av omröstningen
bestämmer om EU slutligen får en heltidspresident och
en gemensam utrikespolitisk chef med något att säga
till om.
De irländska väljarna blir avgörande för om
Europeiska unionen får lov att omorganisera sina interna
strukturer, vilket skulle ge unionen större inflytande på
den internationella scenen.
Föremål för omröstningen är det s k
Lissabonfördraget, som förhandlades fram under stor
vånda efter det att väljarna i Frankrike och Nederländerna
hade röstat nej till en tidigare mer komplicerad version,
som påminde mer om en konstitution.
Folkomröstningar är alltid vågspel, och nästan
alla medlemsländer bestämde sig för att inte folkomrösta
om Lissabonfördraget, som måste godkännas av alla
EUs 27 medlemsländer för att det ska träda i kraft.
Men irländarna ska rösta. Sällan har så få
väljare orsakat så stor nervositet i Europas huvudstäder.
2001 röstade irländarna nej till Nicefördraget,
som var ett tidigare försök att strömlinjeforma
strukturerna som en förberedelse för EUs utvidgning.
Aktuella opinionsmätningar visar att en stor andel irländska
väljare inte har bestämt sig ännu, vilket varslar
om att det finns en risk för att Lissabonfördraget underkänns.
Detta får många i EUs toppskikt att för ovanlighetens
skulle bäva. Normalt behöver de inte befatta sig med
vad väljarna tycker.
Oron för resultatet av den irländska folkomröstningen
har lett till ett outtalat men kollektivt stopp i alla kontroversiella
ärenden, speciellt dem som angår irländarna.
Detta händer varje gång en folkomröstning
står för dörren, säger Charles Grant,
chef för Center för europeisk reform i London. Och
detta är en anledning att det förmodligen dröjer
minst tio år innan något nytt fördrag blir aktuellt.
Åsikten att Bryssel går på halvfart just
nu delas av många. Alla vet att det är så,
men alla förnekar det ändå och jag tänker
inte heller uttala mig officiellt, säger en EU-diplomat,
som förstås vill vara anonym.
Det går inte att ta miste på bevisen. I mars höll
EUs regeringschefer ett av de mest innehållsfattiga mötena
på länge. Men toppmötet nästa månad,
som börjar 19 juni, alltså efter den irländska
folkomröstningen, har en fullspäckad dagordning, inklusive
klimatförändring, biobränslen, livsmedelspriser,
utsläppsregler och den nye EU-presidentens befogenheter.
Initiativ, som skulle kunna oroa eller förarga de irländska
väljarna, tonas ned eller skjuts upp.
De senaste månaderna har det inte hörts ett ord om
planerna på att utöka försvarssamarbetet i EU
eller om en grundläggande genomlysning av hur unionen använder
sin budget, som beräknas uppgå till 134 miljarder euro
2009. Irland är ett entydigt neutralt land, och i folkomröstningen
2001 om Nicefördraget var det militära försvaret
en viktig och kontroversiell fråga.
Irland är också, åtminstone känslomässigt,
fortfarande ett jordbruksland, vilket gör att EUs jordbrukssubventioner
är populära.
Det har knappt gjorts någonting i fråga om översynen
av EUs budget, varav 43 procent går till jordbruket
trots klagomål från länder som Storbritannien.
En annan fråga som sannolikt berör de irländska
väljarna starkt och som knappt diskuteras i EU är unionens
ambitioner att harmonisera företagsbeskattningen. Irlands
ekonomiska uppsving underblåstes av det faktum att landet
har bland de lägsta företagsskatterna i unionen.
EUs ledare är också ovilliga att diskutera frågor
som vad det nya fördraget innebär i praktiken. Vilka
befogenheter får EUs president, utrikesminister och den
senares diplomatiska medarbetare?
EU-kommissionen har för närvarande kontor runt om i
världens länder, och dessa kontor hanterar frågor
som bistånd och handel. Tanken är att de ska få
en tyngre roll i och med att EU får en mäktigare utrikespolitisk
chef. Kritikerna befarar att unionen på detta sätt
kommer att inkräkta på de nationella regeringarnas
ansvarsområden.
Det är också dags att bestämma om EUs president
ska bli en makthavare på den internationella scenen eller
mer av en teknokrat, som leder de interna förhandlingarna
mellan medlemsstaterna.
Insikten om att man inte kan ta ratificeringen av Lissabonfördraget
för given har lett till handlingsförlamning i unionen
trots att de två nya ämbetena ska börja fungera
i januari nästa år. Vi kan inte fatta några
beslut förrän fördraget har ratificerats, eftersom
vi skulle bli beskyllda för att strunta i den demokratiska
processen, säger diplomaten som inte vill uppträda
med namn i detta sammanhang.
Det går naturligtvis inte att strunta i alla frågor,
men de som avhandlas tenderar att främja Irlands intressen.
När EU-kommissionen för en tid sedan presenterade småskaliga
reformer av EUs generösa jordbruksstöd klargjorde kommissionen
att själva systemet förblir intakt. EUs jordbrukskommissionär,
Mariann Fischer-Boel, kritiserade Storbritanniens finansminister,
Alistair Darling, som hade vågat antyda att det rörde
sig om en viktig reform.
EU fortsätter alltså att presentera nya förslag,
och ju mer nedtonade desto bättre just nu. EU-kommissionären
Meglena Kuneva öppnade nyligen en telefonlinje för att
klarlägga konsumenters rättigheter för fotbollsentusiaster
som tänker åka till EM. Med hjälp av existerande
resurser var detta ett perfekt initiativ i dessa nervösa
tider. Telefonlinjen är ett billigt initiativ som vänder
sig till konsumenterna och relaterar till Europas favoritsport.
Om den inte används spelar det ingen roll, ingen kommer att
märka det. Irland är hur som helst inte med i EM.
En majoritet av de irländska väljarna stöder Lissabonfördraget,
men ja-sidans försprång har krympt de senaste två
veckorna.
I mätningen, som genomfördes 19-21 maj, svarade 41 procent
att de skulle rösta ja, vilket var tre procent fler än
två veckor tidigare. Men andelen motståndare hade
samtidigt ökat med fem procentenheter till 33 procent.
© 2008 TEMPUS/International Herald Tribune