Tempus
|
![]() |
Tidskriften
|
tidigare veckor: |
De som tvivlar på Sydossetiens förmåga att
överleva som oberoende stat bör, enligt sydosseterna,
titta på Andorra. Jämförelsen haltar lite när
man ser sig omkring i Tsjkinvali, huvudstaden i Sydossetien, som
bombades och förstördes av Georgiens attacker i början
av augusti. Kulor har slitit loss stora barkstycken från
tallarna i parken, och tornet till en stridsvagn ligger upp och
ned och blockerar en portgång. Någon har sprayat orden
Skam åt de georgiska lismarna på en husvägg
utmed huvudgatan.
Men efter det att Ryssland hade erkänt Sydossetien formellt
som en oberoende stat anser Zalina Tskhovreboba, redaktör
för Tsjkinvalis största dagstidning, att det är
befogat att jämföra Sydossetien med de rika furstendömena
Liechtenstein och Andorra, som är ungefär lika stora
(eller små) som Sydossetien.
Nej jag har förstås aldrig varit där,
säger Tskhovreboba, Det vi vet har vi hämtat via
internet.
Rysslands erkännande av Sydossetien och Abchazien som
självständiga stater har väckt osseternas hopp
om att andra stater snart följer efter. Utomstående
anser i allmänhet att detta hopp är befängt, och
västs ledare har klargjort att de betraktar de båda
regionerna som delar av Georgien.
Kritikerna är speciellt skeptiska i fråga om Sydossetien,
som bara har runt 70 000 invånare. De flesta män i
arbetsför ålder har bekämpat georgierna i många
år, och den segdragna konflikten har utarmat regionens ekonomi.
Ändå har man redan utsett en byggnad för Tsjkinvalis
första utländska ambassad, som naturligtvis tillhör
Ryssland. Och Rysslands utrikesminister, Sergej Lavrov, berörde
Sydossetiens litenhet direkt på en presskonferens: Det
finns minst ett halvdussin medlemmar i FN vars befolkningar är
mindre än Sydossetiens. Jag har för mig att den minsta
medlemsstaten i FN har 9 000 invånare, sade Lavrov.
Tsjkinvali har härjats av sporadiska strider i 18 år. Våldet kulminerade i fem dagars intensiva attacker under andra veckan i augusti. Människorna i Tsjkinvali är fortfarande djupt skakade av attackerna. Gulo Pukhajeva, som nyligen deltog i en politisk manifestation, berättar att hennes döda grannes kropp låg kvar på gatan i två dagar under striderna. Ingen vågade ta hand om liket så länge de georgiska styrkorna hade ställningar runt om i staden, säger Pukhajeva, som gråter vid minnet.
Sydossetiens minister för ungdomsfrågor och turism,
Elionora Bedojeva, fäller inga tårar utan är full
av optimism. Hon planerar att på nytt marknadsföra
Sydossetien som en region för ekoturism. Hennes ansträngningar
hittills har inte rönt några framgångar, erkänner
hon dock lite motvilligt. Förra året hade hon ett stånd
på en turistmässa i Moskva, och då lyckades hon
övertala en liten grupp ungdomar att komma till Sydossetien
på semester. Det var den första turistgruppen i Sydossetien
sedan 1990, när konflikten med Georgien började. Gruppen
kom i slutet av juli, hamnade olyckligtvis i kläm mellan
de stridande styrkorna och flydde landet nästan direkt.
De sydossetiska bergen är fria från tung industri,
framhåller Bedojeva. Därtill kommer att unga, ossetiska
män har genomfört militära operationer i bergen
och många år, de känner dem utan och innan och
skulle kunna bli utmärkta guider. Bedojeva talar om att anlägga
en skidort. Vi skulle kunna konkurrera med Sotji vid Svarta
havet, som bara har snö i fyra månader per år.
Vi har snö i sju månader, säger hon.
Nu, när ryska pengar börjar strömma in i Tsjkinvali,
förändras staden snabbt. För bara två veckor
sedan var den full av damm och skräp, och liken låg
och ruttnade på gatorna. I förra veckan kom flera ryska
grupper av unga män i uniformer som det stod Specialkonstruktör
på. De lagade fönsterrutor, målade skolor och
spacklade hundratals kulhål. En karavan av lastbilar körde
genom staden och delade genuint ryska bröd och
en populär rysk dagstidning.
Sovjettidens Tryckta mediernas hus har förvandlats
till Internationellt presscenter, och besökande
journalister ackrediteras av Den sydossetiska republikens
statliga kommission för pressinformation.
En utställning med titeln Folkmord invigdes i
förra veckan. Där visas fotografier på skadade
barn och brända och krossade kroppar.
I det nya presscentret saknas fortfarande glas i de flesta fönstren,
och toaletterna vittnar om att krig har rasat.
Jag vill att det ska verka så civiliserat som möjligt,
säger presscentrets chef, Alexej Martynov. Trots den tryckande
värmen och dammet kommer han varje dag till jobbet i nypressad
kostym och slips, varmed han skiljer sig markant från de
tjocknackade ossetiska milismän, som håller vakt utanför
byggnaden med sina Kalasjnikov i beredskap.
Martynov, chef för en ideell grupp i Moskva kallad Internationella
institutet för nybildade stater, säger att det är
hög tid att Sydossetien befriar sig från sin krigsmentalitet
och i stället ger ekonomer och ingenjörer
fria tyglar. Han säger att Sydossetien skulle kunna bli förebild
för ett antal stater med otydlig politisk status,
som t ex Transdnjestr, en moldavisk utbrytarregion, som också
söker återförening med Ryssland. En möjlighet
är att göra regionen till skatteparadis, en strategi
som har fungerat väl för Monaco, Andorra och Liechtenstein,
påpekar Martynov.
Liechtenstein kan lika gärna ligga här. Enda skillnaden
är att Liechtenstein ligger mitt i Europa. Där har de
Alperna, här har vi Kaukasus.
© 2008 TEMPUS/The New York Times