Tempus
|
![]() |
Tidskriften
|
tidigare veckor: |
CELIA W DUGGER
Harare
Thabo Mbekis avgång i Sydafrika kunde knappast ha kommit
vid en sämre tidpunkt för Zimbabwe, där han för
inte så länge sedan medlade fram ett avtal om maktdelning,
som ännu inte har fått fast mark under fötterna.
Ledaren för oppositionen i Zimbabwe och premiärminister
i en ny regering, Morgan Tsvangirai, sade i måndags att
det är ett hårt slag mot Zimbabwe när regionens
mest inflytelserika politiker tvingas avgå. Han betonade
också att det nu är upp till de afrikanska ledare,
som valde Mbeki till medlare i Zimbabwe, att se till att avtalet
uppfylls trots osäkerheten om Mbeki fortsätter i rollen
som medlare.
Jag tror att de är medvetna om sitt ansvar för
att förhandlingarna ros i hamn, sade Tsvangirai i sin
första intervju efter det att Mbeki i praktiken hade avskedats
av sitt eget parti.
Den 56-årige Tsvangirai och president Robert Mugabe, som
är 84, har kört fast i etableringen av ett nytt system,
som enligt avtalet skulle innebära att Mugabe avstår
från en del av de befogenheter som han har haft under sina
28 år vid makten. Mugabe gick inte med på förhandlingar
med oppositionen förrän i juli, och det var först
sedan afrikanska valobservatörer hade konstaterat att sista
omgången i presidentvalet inte hade varit fritt och rättvist.
När avtalet, som förhandlades fram under Mbekis ledning,
undertecknades, sade Mugabe att han skulle respektera det.
När Mugabe och Tsvangirai träffades i slutet av förra
veckan föreslog Tsvangirai att deras respektive partier skulle
dela de viktigaste ministerierna sinsemellan. Mugabes parti skulle
till exempel få behålla försvarsdepartementet
och oppositionen skulle ta över inrikesministeriet, inklusive
polisen. Med tanke på att ekonomin ligger i ruiner föreslog
Tsvangirai att hans parti skulle sköta finansdepartementet,
vilket Mugabe inte gick med på.
De vill ha allt, alla de viktiga ministerierna, klagade
Tsvangirai.
Det finns tecken på att Mugabe, som är en erkänt
listig, hänsynslös överlevare när hans auktoritet
utmanas, kanske ändå inte vill dela med sig av makten.
Frågan är om han fortfarande tror att han deltar i
det slutgiltiga slaget om total kontroll, som han
talade om i det omstridda valet tidigare i år.
Mugabe reste i slutet av veckan till New York för att delta
i FNs generalförsamling. Hans ressällskap inkluderade
hans hustru och son, men inte Tsvangirai, som ska bli hans partner
i regeringen. Tsvangirai medgav att myndigheterna ännu inte
har utfärdat något nytt pass till honom. Hans gamla
pass har inte plats för fler visumstämplar.
När Tsvangirai fick veta att den amerikanska ambassaden
i Harare hade utfärdat 54 visa till personer som åkte
med Mugabe till USA blev han mäkta förvånad och
upprörd. I ett land, där en tredjedel av befolkningen
kommer att hungra och vara beroende av mathjälp utifrån
inom en månad, struntar presidenten uppenbarligen i folkets
lidande. Han packar sina väskor och reser med ett stort följe
till USA och tio dagar av lyx, enligt Eddie Cross, som företräder
Tsvangirais parti, MDC.
Ännu mer oroväckande, enligt många bedömare,
var ett inlägg under veckoslutet i den statliga tidningen
The Herald. Journalister och politiker antar att författaren,
som använde pseudonymen Nathaniel Manheru, var George Charamba,
som är Mugabes talesman.
I Inlägget skriver Manheru att maktdelningsavtalet inte är
juridiskt bindande och kan kollapsa vilken dag som helst.
Han skriver vidare att uppgörelsen ger presidenten makt att
utnämna ministrar efter konsultation med premiärministern
och andra. Han måste emellertid inte rätta sig
efter deras råd, fortsatte Manheru.
Det som bekymrade Tsvangirai mest med artikeln var dess hårda
tonfall, som enligt Tsvangirai underblåste hat.
Tsvangirai beklagar att fördelningen av ministerier inte
gjordes innan han och Mugabe skrev under avtalet. Han säger
också att han har Mbekis ord på att frågan ska
lösas inom kort.
Men det är inte säkert att Mbeki får tillfälle
att avsluta jobbet. Tomaz A Salomao, generalsekreterare för
Södra Afrikas utvecklingsgemenskap (SADC), som utnämnde
Mbeki till medlare, uppgav häromdagen att organisationen
ännu inte vet om Mbeki får fortsätta.
Den zimbabwiska oppositionen har länge misstrott Mbeki och
beskyllt honom för att gå Mugabes ärenden. Den
hävdade att ANC-ledaren Jacob Zuma skulle vara en effektivare
medlare.
Men i slutänden var det Mbeki som snickrade ihop uppgörelsen,
som Tsvangirai undertecknade. Och det var Mbeki, som var hårt
kritiserad på hemmaplan, som hade mycket att vinna på
att sätta punkt på krisen i Zimbabwe med ett avtal
om maktdelning. Men nu råder politisk oro i Sydafrika, och
frågan är om landet har tid och kraft att ägna
sig åt Zimbabwes problem.
Det finns ingen i SADC med Mbekis ställning som kan
ta sig an dessa frågor och sätta hårt mot hårt,
säger Iden Wetherell, redaktör för Hararetidningen
The Independent.
Tsvangirai tror att Mugabe till slut, bl a under press från
andra afrikanska ledare, kommer att gå med på en
rättvis fördelning av ministerierna. Jag hyser
gott hopp om att uppgörelsen implementeras, så att
vi snart kan inleda arbetet med att bygga upp landet igen,
sade Tsvangirai.
Ett stort lyckönskningskort på Tsvangirais kontor har
texten: Jag önskar mina fiender ett långt liv,
så att de får uppleva alla mina framgångar.
Mugabe har onekligen haft ett långt liv redan. Huruvida
han lever länge nog för att se Tsvangirai utöva
verklig makt återstår att se.
© 2008 TEMPUS/The New York Times